Vi kom hertil for en måned siden. Mor og far siger, det er bedre for os.
Det siger de altid, når de vil noget. Alting var anderledes.
Gaderne havde andre navne, vennerne var langt væk. Jeg var ulykkelig.
Jeg hadede det. Indtil jeg mødte min første ven. Maurice.
Jeg får aldrig nogensinde en ven som ham igen.
Jeg hader at være her. Vi skulle lave noget sammen, men du er her aldrig.
- Tror du, jeg kan lide at pendle? - Jeg troede, vi skulle være sammen.
Du droppede selv arbejdet. Børnene kender mig slet ikke.
- Jeg er ikke noget monster. - Jeg ved snart ikke.
- Er jeg et monster? - Du er så fraværende.
Hej, jeg hedder Danya Haye. Velkommen til "Alt om piger".
Dagens gæst er Lovie. Undskyld, Lonnie. Hvor kommer du fra?
Fort Lauderdale, men jeg vil til Los Angeles.
Mor!
Mor! Der er et monster!
Et monster! Mor! Et monster! Et monster!
- Mor! Et monster! - Hvad er der galt?
- Du drømte om et monster... - Nej, jeg var vågen!
- Det var nok bare mor, der snorkede. - Jeg mener det. Der var et monster.
- Monstre findes ikke. - Det smuttede ind under min seng.
Ind under sengen?
- Ind under sengen? - Ja.
Nej, far! Lad være!
Ad.
- Ingen monstre. - Støvmiderne skræmte dem nok væk.
- Mider? - Hverken mider eller monstre. Sov nu.
- Må jeg få lommelygten? - Ja. Vil du hente den?
- Jeg henter... lommelygten. - Så. Læg dig ned og sov.
- Monstrene er mere bange for dig. - Ja.
Når du opdager, at de ikke findes, går de væk. Så meget magt har du.
- Spar lidt på batterierne. - Ja.
- Godnat, skat. - Godnat, mor og far.
- Tror du, han hørte os? - Ja, det var derfor, han blev bange.
- Har du taget en vitaminpille, Eric? - Ja.
- Du må ikke bytte maden for kager. - Det gør jeg da ikke, mor.
- Godmorgen. - Hej, mor.
Jeg håber, udsendelsen i aftes var to ugers lommepenge værd?
- Vi fandt sandwichen, Brian. - Hvilken sandwich?
Brian Arthur Stevenson, ingen andre spiser peanutbutter med løg.
Troede du, at du bare kunne lyve dig ud af en knibe?
- Pokkers. - Blikkenslageren kommer i næste uge.
- Så kan han vaske op til den tid. - Husk, det er vores drømmehus.
Det er vores drømmehus, det er vores drømmehus...
- Du er færdig. - Jeg har ikke gjort noget.
- Hvad med sandwichen? - Ja, jeg tog en, men jeg tog ikke is.
- Hvorfor er det altid mig? - Nogen har lavet mærker på døren.
- Og sat tyggegummi under bordet. - Du ved godt, hvad man må og ikke må.
- Tag og bevis det. - "Tag og bevis det."
- Nu kan det da kun blive bedre. - Må jeg så blive hjemme fra skole?
- Er du ked af, at vi flyttede? - Jeg hader at bo her.
- Savner du dine venner? - Mere end du aner.
- Ejendomsmægleren har en søn. - Han er sløv padde.
- Han virkede da sød nok. - Så inviter ham på mælk og fluer.
Det kan jeg ikke. Din far har spist dem.
Brian!
- Min cykel! Du kørte hen over den. - Hvis skyld er det, Brian?
Glem det! Jeg satte den derovre.
Tror du, jeg selv satte cyklen bag bilen? Først skjorten, og nu det.
- Jeg kommer for sent! - Men min cykel er ødelagt.
Så må du cykle på ét hjul.
Du har stuearrest i to uger. Ingen tv og ingen lommepenge.
- Er det ikke lidt hårdt? - Jeg er ikke skurken her.
Skal jeg straffes, fordi min cykel er ødelagt? Det er uretfærdigt.
Nogen stillede den der.
- Kom det ikke slim på dig? - Nej, det ville jeg have opdaget.
- Gemte det sig under garderobeskabet? - Nej.
Hvad med skrivebordet? Lavede det dine lektier?
Jeg skulle ikke have fortalt dig om det.
- Det lever altså under senge? - Ja, det lever kun under min seng.
- Det var altså et monster. - Hvordan så det ud?
- Hej, Kiersten! - Hej.
- Eric. Padde. - Hvorfor cykler du ikke?
Far kørte hen over den, fordi du havde sat den i indkørslen.
Jeg satte den på plads. Mor og far rører den ikke. Det må være dig.
- Jeg har ikke rørt din cykel. - Når du lyver, må du sulte.
- Min mad! Jeg har ikke gjort noget. - Hvad med det is, du tog i går?
- Glem det. Det var ikke min skyld. - Det var monstret.
Der findes ingen monstre.
Hvem af jer er Eric? Hvem er den Eric, som smed sin mad efter mig?
Er du Eric? Vil du have det her tilbage?
- Mob nogen på din egen størrelse. - Bigfoot.
Det gør jeg måske også.
- Sæt dig så ned, eller du ryger ud! - Du er færdig, Stevenson.
Stevenson! Du skal æde den her bluse.
Det undrer mig, at du ikke allerede har spist den.
Hold så op.
- Hold op. Hvad foregår der her? - Sir.
- Brian skubbede mig væk. - Det passer ikk...
- Stevenson! Du er ny her, ikke? - Jo.
Vi må have en snak på mit kontor. Du skal lære reglerne.
- Sikke et lysshow, de kunne lave. - Er du allerede prøveløsladt?
- Hvad er det, der foregår? - Vil du virkelig vide det?
Lad være. Dit ansigt ødelægger kameraet.
- Hvor er den sej. - Du må ikke røre den.
En natblomstrende kaktus. Jeg vil se, om kunstigt lys påvirker den.
Jeg håber, den vil blomstre om dagen. Jeg dokumenterer det med fotos.
Ved du hvad? Hvis du sætter kameraet op på et bestemt sted-
- kan du tage en masse billeder og lave en film af dem.
Se her.
- Time lapse-fotografering. Sejt! - Vi kan lave projekt sammen.
Glem det, jeg kommer til at lave det hele. Find en anden at snylte på.
Tænk lidt over det. Du skifter nok mening.
Hvis der ikke findes monstre, kan vi jo bytte værelser.
- Vi kan bytte værelser. - Du sover på hans værelse og omvendt.
- Du vil bare have mit værelse. - Nej. Byt med mig, hvis du tør.
- Slap nu af. - Du tør jo ikke.
- Gå nu bare med jer. - Jeg betaler.
- Hej. - Du skal sove her hele natten.
- Med benene ud over sengekanten. - Og døren skal være lukket.
Uha, hvor bliver jeg bange.
Så er det sengetid, drenge.
I rører ikke noget på mit værelse.
- Godnat, far. - Godnat.
- Hej, far. - Hej, Bri.
Det var pænt af dig at bytte værelse med Eric. Jeg er stolt af dig.
Jeg synes, I er skøre, hvad det der... monster angår.
Men hvis du ser det, får du så ikke en autograf til mig?
Ja ja.
Pigen venter på sin værelseskammerat. Hun er ved at være bange.
Værelset ligger på første sal, og hun venter.
Det er bælgmørkt. Pludselig hører hun udenfor:
Dunk, dunk...
Hun mander sig op og går hen til døren og hører det igen. Dunk, dunk.
Pigen står ved døren, og bankelyden bliver bare højere og højere.
Hun åbner døren og skriger.
Veninden kommer, men øksemanden har hugget arme og ben af hende.
Hun haler sig op med hagen. Dunk, dunk. Dunk, dunk.
- Er det ikke utroligt? - Er det virkelig sket?
På ære! Min bror siger, det var en af vores grankusiners veninder.
- Brian. Har du det godt, Brian? - I har to sære fænomener i huset.
- Et monster og en bangebuks. - Kvit eller dobbelt?
- Må jeg gå fra bordet? - Ja.
Eric syntes, du skulle have den her.
- Hej, mor. - Hej.
- Har du det godt, Brian? - Jeg har aldrig haft det bedre.
- Jaså. Hvorfor er du så i seng 21.15? - Jeg skal i skole i morgen.
- Og det er en vigtig dag. - Herligt. Hvorfor tror jeg dig ikke?
- Det er mit nye jeg. - Så siger vi det.
Jamen så ser jeg vel dit nye jeg i morgen tidlig.
Mor.
Jeg elsker dig.
- Jeg elsker også dig. - Godnat.
Ja!
Far! Et mons... ter.
Hvad laver du? Sikke et rod. Hvad er det, jeg træder i? Doritos?
- Jeg skal nok rydde op. - Ja. Og kom så i seng.
Vent, far. Her var et monster. Du må tro på mig.
Du sloges med en bunke tøj, Brian. Hvad griner du ad?
Når du har ryddet op her, kan du rydde op i garagen.
- Og bagefter klipper du hæk. - Jamen det var ikke min skyld.
Godnat.
Bøh. Hold øje med monstret.
- Jeg skriger. - Ja, så kommer din far med et gevær.
- Jeg skriger. - Hold mund!
Fint.
Hvad siger din far, hvis han kommer og finder bræk på gulvet?
Jeg elsker baseballkort! Har, har, vil have, har...
Vil have, vil have, har, har, har, vil have.
En football. Han passerer 25-meterslinjen, 50-meterslinjen.
Stevenson, tag bolden!
Lys! Solen! Solen. Jeg må væk!
Av.
Av, av, av...
Horn. Fedt! Nu er der ingen, der kan genkende mig.
- Jeg må ned under sengen. - Nej!
- Hvad sker der? - Jeg må tilbage nu. Det må jeg altså.
- Hvad sker der? - Bacon og æg. Skal ægget koges?
Du er ved at dø.
Det er sollyset, ikke?
- Først vansires du, så dør du. - Nej, det er ham med den røde kappe.
Jeg beder dig.
Jeg må ind under sengen, før solen er stået helt op.
Nej. Du ødelagde min cykel. Du har prøvet at gøre livet surt for mig.
Brian.
Jeg beder dig.
Pokkers.
Hejsa. Jeg hedder Maurice. Vi ses.
Han tager sigte. Og han scorer 20 point.
Han rebounder. Mark Jackson.
Jeg vil have min fjernbetjening. Hvordan skal jeg se fjernsyn uden?
Har du set et stykke sandpapir eller en pensel i huset for nylig?
- Der var et monster. - Men nu er det væk?
Dit værelse er monsterfrit. Så i nat vil jeg sove på mit eget værelse.
Brian! Eric!
Har I set fjernbetjeningen? Der er en vigtig kamp i fjernsynet.
Jeg kan ikke skifte kanal uden... fjernbetjeningen.
- Jeg har ikke taget den, far! - Jamen hvor...? Det forbandede hus.
Mor! Et monster!
Hej! Hvorfor byttede I værelse? Knægten får jo et hjerteanfald.
Nu forstår jeg. Når det er mørkt, bliver dine øjne større.
- Men i lyset bliver du til tøj. - Genialt, Bri.
- Går du i anden klasse? - Sjette.
En belæst elev. Tænd et stearinlys, lyset gør ondt.
Nej! Jeg har problemer nok uden din hjælp.
Du fik da fjernbetjeningen tilbage. Sluk nu for det lys.
- Hvor er batterierne? - Dem har jeg spist.
Og batterier giver mig forstoppelse. Du får dem senere.
- Og hvad med min cykel? - Du får en ny, men hjælp mig nu ud!
- Shhh. - Jeg brænder op. Jeg brænder.
Godt, men hvis du lave numre, bliver du til tøj igen.
Grazie, min dreng. Du er en kvik knægt. Grim men kvik.
Vent. Den tager jeg.
Vi monstre elsker bussemænd.
Jeg har været i branchen i over 200 år. Jeg er aldrig blevet fanget.
- Hvor gammel er du? - 11 år. Og køn er jeg sørme ikke.
Hej, knægt. Kom her. I aften er du en heldig dreng.
Hvad mener du? Opfylder du tre ønsker for mig?
Ønsker? Ønsker? Det er kun nisser, der opfylder ønsker.
Jeg er et monster. Et monster. Og monstre opfylder ikke ønsker.
- Hvad gør monstre så? - Godt spørgsmål. Jeg...
nyder simpelthen livet.
- Hvordan gør du det? - Magi. Men man skal være en flot fyr.
Eller få en flot fyr som mig til at vise det. Kom, Brian Stevenson.
- Det kan jeg ikke. - "Kan ikke." Jeg hader de ord.
Man kan ikke klemme en basketbold flad eller overleve en eksplosion.
Det er ting, man ikke kan. Men man kan sagtens gøre noget skørt.
Hvordan ved jeg, om jeg kommer tilbage?
Det, der sker dernede, er det, børn fantaserer om.
Forestil dig en verden, som kun består af børn, som vil more sig.
- Og få ballade. - Ballade? Det er vores æreskodeks.
Det er vores blod. det, der holder os i live. Meningen med vores liv.
- Ligner de alle sammen dig? - Kun de flotteste af dem.
Ingen lærere, ingen regler, ingen lektier, ingen forældre.
Jeg sagde "ingen forældre". Så man må smide sit tøj, lige hvor man vil.
Man skal ikke rydde op efter sig eller komme hjem til tiden.
Se, hvad du vil i fjernsynet. Vil du se Letterman? Playboykanalen?
Sæt dem på plads, som generer dig. Hvad er det?
Det er ægte, ufortyndet 100% anarki!
Bri... Det handler om frihed.
Frihed til at leve sit liv-
- som planetens skabere havde tænkt sig det.
Det lyder fedt!
- Er du klar, knægt? - Maurice. Jeg er født klar.
- Men jeg vil have forsikring med. - Lige et øjeblik... Nej.
Lys, tændstikker eller noget festligt. Men ikke elektrisk lys.
Ja ja. Så tag den med, men du skal gemme den. Kom nu.
Maurice!
Hejsa.
- Hvor er vi? I vores spisestue? - Vi er ikke i Kansas længere.
Kom, så skal du bare se.
Hvad siger du så, Bri? Er det ikke vildt?
Wow!
Hej, Brian, kom så. Tiden løber. Kom nu.
- Flotte horn, Maurice. - Sid!
Jeg glemmer aldrig et ansigt. Men resten husker jeg ikke. Skrid!
- Det her er min nye ven. - Hej, jeg hedder Brian.
Hej, Brian. Brian...
- Hvor fører trapperne hen? - Godt spørgsmål.
Alle trapperne fører til en stakkels værelse. Nu skal du bare høre...
Det er et overflødighedshorn af narrestreger. Kom her.
Hvad er det? Forsvind.
Nu skal jeg vise dig rundt... Og nu viser jeg dig ligeud.
Lad være. Jeg må gøre det. Farvel, onde verden.
- Gomer. Brian. Brian. Gomer. - Maurices venner er mine venner.
Du vil elske det her sted. Det magiske ord... Nu har jeg glemt det.
- Tænk dig om. - Der var det.
Kom, min ven.
Strike! Rock 'n' roll!
Dans med mig, baby.
Sejt, ikke?
- Frispil! - Hvad laver du? Du vælter spillet.
Hør nu her, min lille ven.
Hernede kan man slet ikke vælte.
Det her er mit yndlingssted.
Her er alt, hvad man får lyst til. Alle de smage, man kan lide.
Og du ser ingen forældre, som siger, hvad du ikke må spise, vel?
Za! Jeg elsker za. Kage. Jeg er salig.
Bind snørebåndene sammen. De vil tale med dig derovre.
Ingen slåskamp.
Se, nogen har tabt en mønt. Nu skal jeg hjælpe dig.
Hej, Maurice! Hvem er drengen?
Han reddede mig fra at blive solbrændt, så jeg viser ham rundt.
Det må jeg sige. Du har en snotunge i Cleveland, djævleyngel i Atlanta.
- Og et fjols i Boston... - siger fjolset til mig.
- Vis ham, hvordan man laver ballade. - Det skal jeg nok.
Vent lidt. Er der en lufthavn her?
Brian! Ser de misfostre ud til at kunne flyve et fly? Det er magi.
Sejt, ikke? Hernede er afstand som tid.
Og tid er som... polyester.
Undskyld, min ven.
- Ven lidt. Det her er en andens hus. - Er det virkelig?
Hvor parkerede du politibilen, Dick Tracy?
Slap nu af. Du er hurtig, fint nok. Men det er lidt primitivt.
Ikke nu.
Er han ikke sød? Han drømmer nok om hundehvalpe og baseballspillere.
- Ja. - Ja... Men det er snart slut.
Gult.
Blåt.
Chokolade.
Ikke for højt op. Altid på hvide flader.
Vi lever for at gøre livet surt for alle børn i hele landet.
Ikke dårligt. Takket være os bliver børn låst inde-
- søskende hader hinanden og børn bliver sendt på sommerlejr.
Jeg elsker det. Jeg lever.
Kan vi tage en omvej? Der er en, jeg vil besøge.
Du er bare for god.
Her stinker.
Se lige Ronnie Coleman. Med sin lille bamse og sin tommelfinger.
- Hvad er det her? - Ronnies madpakke.
- Hvad er det? - Tunfisk.
Kattemad.
- Lidt tunfisk. Og så skal den bages. - Pak den pænt ind.
Sådan. Vend den om. Det er der ingen, der opdager.
Hvad er der? Det er æblejuice. Hvad vil du?
Drikker du det? Maurice, det er altså ulækkert.
Hvorfor gjorde du det?
Velbekomme. Hvad laver du nu?
Sejt, Maurice!
Sådan.
Ja.
- Hvad har du spist i dag? - Ronnie bliver pissesur.
Det føles, som om jeg har haft ferie i en hel uge.
- Åh nej. Far står op om ti minutter. - Så står solen op om fem minutter.
Nå, knægt. Ingen må gå derop uden...
beskyttelse. UV-strålerne er faktisk ret farlige.
- Tak. - Besøgstiden er forbi.
Så hvis du ikke vil have horn, må vi af sted.
Vil du så påstå, at din søster har gjort det her?
Det var ikke mig. Det sværger jeg på.
- Hvem var det så? - Det ved jeg ikke.
- Peter! - Er det, fordi jeg arbejder?
- Dukkehår vokser ikke ud igen. - Hvorfor barberede I katten?
- Vil du gå i militærskole? - Godmorgen, mr Stevenson!
Flyt dig.
- Hvorfor har du solbriller på? - Det blev sent.
- Arbejdede du på skoleprojektet? - Nej, det kan man ikke sige.
- Mit projekt er færdigt. - Fint.
- Hvem har tisset i min æblejuice? - Ja!
- Han spyttede tis på inspektøren.
Maurice!
Nu har jeg dig. Ubegrænset, fiks og færdig.
- Hvad? - Hvad tror du?
Jeg troede, jeg var god. Men du sniger dig rundt i skyggen.
- Nej, jeg gør ej. - Jo.
- Du trak mig igennem. - Godt, så siger vi det.
Måske tror du mig ikke, men jeg kan godt sige dig:
Det var lettere at trække dig igennem i nat, end det var i går.
Hvorfor gjorde du det, Maurice?
Flot bagdel.
Og god til Twister.
Selv ikke min mor ser mig i undertøj.
- Bri, er der ingen sild i dit liv? - Hvilken slags sild?
Mademoiselles, du ved. En god sild... En pige?
Jeg sagde piger. Er der ingen andre kvinder i dit liv, end din mor?
Jeg tror, din pige gøede.
Nå men, hvordan er hende Kiersten? Selv er jeg til vorter.
Hvad? Hallo! Jeg taler til dig.
Hun er sød nok... men hun er en pige.
- Hun er klog og ved alting. - Læser altid sine lektier?
- Lige præcis. - Jeg er bare for god. Nu sker det.
Se lige her. Hun kan lide mig. Jeg troede, hun hadede mig.
Hvorfor skulle hun gøre det? Du er bare grim. Mød mine venner:
Barbie og Midge. De står mit hjerte nær.
Siden vi kom hertil, er du den eneste ven, jeg har fået.
Jeg troede ikke, nogen kunne lide mig. Især ikke Kiersten.
Alle kan lide dig, men de viser det på forskellige måder.
Nogle er mere udadvendte end andre.
- Værsgo. - Tak. Den gemmer jeg.
Se hendes fotoalbum. Det er utrolig flot.
Det var min idé.
Menneskets bedste ven er hans højre hånd.
- Jeg sover bare på kontoret. - Det gør ingen forskel.
- Du vil kun have mine penge. - Nej, men det er det eneste, jeg får.
- Jeg har hovedpine. - Godt, så stopper vi skænderiet.
Så er der intet tilbage af vores ægteskab.
Brian.
Brian? Må jeg få lommelygten?
Det er Snik!
Arnie, Arnie...
Arnie. Ved du hvad...
Boy får, hvad han vil have. Beder han om en tjeneste, er det en kompliment.
- Jeg prøvede, det gjorde jeg altså. - Prøvede du virkelig?
- Du prøvede ikke længe nok! - Jeg har ondt i knæene.
Du får også ondt andre steder. For jeg trykker fingeren ind i dit øje.
Nu stikker jeg fingeren ind og trækker i dine mundvige. Sjovt, ikke?
Ikke?
Du er bange for mig, ikke? Det kan jeg godt lide.
Det elsker jeg. Men ved du, hvad jeg holder mest af?
At tage mine to store, sorte handskeklædte hænder-
-og tage fat omkring dit hoved...
Halløj! Boy får, hvad han vil have!
Husk det nu. Boy får altid sin vilje. Det må du aldrig glemme!
Aldrig nogensinde!
- Hvorfor rodede du på hendes værelse? - Der findes en regel:
Man må aldrig, aldrig, aldrig...
- lade følelserne spille ind. - Maurice, hun kunne godt lide mig.
Jeg glæder mig til at se hende i morgen.
Kom og se. Det her vil du elske.
Se.
Hvordan spiller man det?
Kom, her. Det er let. Nu skal jeg vise dig det.
Vi tager tingene, smadrer dem og sætter dem tilbage.
"Vi tager opvasken, du tager skraldet." Så spiller vi.
- Nej! - Hold fast.
- Han er ny, han er sammen med mig. - Maurice!
Ingen må nogensinde komme så tæt på Boys trappe.
Du må aldrig gå så tæt på Boys trappe.
- En flue? - Nej!
- Jeg kunne knække nakken på ham. - Vi lader ham falde.
Snik. Dødelige har begrænsninger. Og Boy foretrækker dem hele.
- Han er dit ansvar. - Nej! Han er dit ansvar, Maurice!
- Kvajer du dig, slipper jeg dig! - Det er fair nok. Kom, min ven.
Av min ryg.
- Hvem var det, Maurice? - Snik?
Han er bare stor i kæften. Og han er blevet så gnaven.
Hold dig væk fra Snik og trappen. Er det en aftale?
Kom, så går vi. Du ligner en engel.
Han var der ikke. Og jeg ved ikke, om vinduet stod åbent.
Måske gik han udenfor for at ryge en cigaret.
Klokken fire om natten?
Ja, det var flot.
Jamen dog... mr Stevenson. Tak, fordi du kom. Kom indenfor.
Vi skulle til at høre Kierstens foredrag. Er du klar, Kiersten?
Næ, se her.
- Flot. Har du rapporten? - Ja!
- Det troede jeg, jeg havde. - Maurice.
- Min hund har spist den. - Du har jo ikke engang en hund.
Så er det nok.
Hej, Bri! Tag det bare roligt.
- Lamper? Er det noget personligt? - Ja, dig!
Jeg er din eneste ven i verden. Av!
Du var min eneste ven. Du ødelagde Kierstens rapport.
- Hvad gjorde jeg da? - Du ødelagde den. Hun fik nul.
Brian! Jeg var sulten.
Jeg havde sådan lyst til en opgave om natteblomstrende kaktus.
- Og jeg fik halsbrand af den. - Jeg bad dig om at lade være.
Brian. Jeg har tilfæl...
- Du kan godt lide hende, ikke? - Nej.
- Jo, du kan. - Nej, jeg kan ej.
- Brian har en kæreste. - Nej, jeg har ej.
Brian har en kæreste... Hjælper det, hvis jeg siger undskyld?
Tag tilbage til din underverden og lad os være i fred.
- Far? Hvad er der? - Kom lige med ned.
Mor og jeg vil gerne tale med dig og Eric.
- Skal jeg bære dig? - Ja, tak.
Vi ville gerne tale med jer begge to, for...
Mor og jeg har truffet en beslutning, som påvirker os alle.
- I er store nok til at forstå det. - Vi har valgt, at vi ikke...
- skal bo sammen i en tid. - En forretningsrejse?
- Nej, ikke rigtig. - Fatter du det ikke? De skal skilles.
- Nej, Brian. Vi skal ikke skilles. - Så siger vi det.
Vi har bare brug for at tænke tingene igennem, og så er det bedre...
- Vi skal bare separeres. - Det er man, før man bliver skilt.
- Vi skal ikke skilles, Brian. - Bliver du her så, far?
- Hør her. Jeg flytter ind til byen. - Nej, du behøver ikke at flytte.
Jo, jeg gør.
- Men jeg ringer hver dag. - Jeg skal nok være sød.
Du behøver ikke flytte. Jeg lover at forbedre mig, og det gør Brian også.
Eric. Det er hverken din eller Brians skyld. Det er ingens skyld.
Det er ingens skyld.
- Klarer du det, Brian? - Ih ja, jeg hygger mig.
- Jeg hørte det alt sammen. - Det er noget møg.
Ja, det er noget skidt.
- Jeg hader dem. - Nej. Du har da en familie.
Tro det eller ej... Du er min eneste rigtige ven.
Hvis jeg ikke kunne lide dig, ville jeg sige, at du skød Lincoln.
- Kom med ned, så bliver du glad. - Jeg har ikke lyst til at være glad.
Kom nu, Bri. Narrestreger, snacks, spil.
Du glemmer alt det dumme. Vi kan tage hen til Kiersten med blomster.
Nu ved jeg det. Vi skruer skruerne ud af Ronnie Colemans møbler.
Det er hurtigt og sundt, det garanterer jeg dig. Kom nu.
- Ja. - Sejt!
- Klarer du det? Hvor er festen? - Nattelampen hos Grossman er itu.
Slip os igennem. Undskyld mig. Kom så.
Kom, min ven.
Så er vi her.
Det er mine venner: Sherry, Debbie, Pumpkin, Bernie.
Herligt, nu kører vi. Skræm hende halvt ihjel, Bri!
Få hende til at gøre i bleen ud over det hele.
- Gør det nu. - Hun er bare en lille baby, Maurice.
Det er vores pligt. Det styrker karakteren. Skræm hende.
Nu skal du bare se...
- Skræm hende. - Bøh.
- "Bøh"? Er du tandfeen eller hvad?
Hold op!
Hold så op!
- Slap af, Brian. - Det her er ondskabsfuldt.
Brian!
Todd! Skete der noget?
Brian!
Jeg krymper.
Der er noget galt.
- Hvordan tager børnene det? - Godt. Eric er i skole, Brian er her.
Han saver benene af alle sengene.
Tja... alle børn har jo deres egen måde at håndtere den slags på.
Hellere det end øksemorder om ti år.
Lige et øjeblik, jeg kan...
Vi havde ham næsten. Han var ved at blive en af os.
- Kender han vores hemmeligheder? - Ved du hvad? Vi lader ham bare være.
Du fatter det ikke, Maurice. Boy er ensom. Han vil lege med ham.
- Så må han bare lege med sig selv. - Skal han "lege med sig selv"?
Gør mig nu ikke vred. Du ved, hvad der så sker. Så, nu er jeg vred.
- Hvad var det? - Det sker, når jeg bliver vred.
Ved du hvad? Jeg kan ikke lide dig. Du skal altid være så morsom.
Jeg har en gåde til dig: Hvad sker der, når Boy ikke får sin vilje?
- Jeg må spørge den pukkelryggede. - Pukkel? Er jeg pukkelrygget?
Nej. Glem, hvad jeg sagde.
Du slæber en dreng herned og afslører vores hemmeligheder. Han er færdig.
Mor!
Brian. Vågn op.
- Eric er væk. Ved du, hvor han er? - Er han væk?
- Ved du noget, siger du det nu. - Er han ikke på værelset?
Han ville da ikke tage hen til far selv, vel?
Måske er han hjemme hos Todd.
Du må da være vågen, Padde.
- Forsvind! - Kom, og tag jeres lommelygter med.
- Lad mig være. Du er en af dem. - Todd. De har taget Eric.
- Hvem har taget Eric? - Monstrene. De har kidnappet ham.
De små monstre.
- Hej, Kiersten. - Brian? Hvad er der?
Du tror mig sikkert ikke, men jeg skal bruge hjælp til mit projekt.
Jeg mener det. Jeg skal bruge nøglen til skolen. Jeg mangler nogle lamper.
Skulle jeg tro på det? Det strider imod videnskaben.
Tror du mig ikke? Så se her.
- Det er løgn! - Utroligt!
KUN ADGANG FOR LÆRERE
- Jeg håber, det virker. - Nu får vi dem! Den er kraftig.
Du ved meget strøm. Hvorfor ved læreren ikke det?
Kom så.
- Hvad laver du? - Stiller alarmen på solopgang.
Så har vi 3-5 minutter. Er vi ikke oppe før solopgang...
- bliver vi til monstre. - Monstre?
- Er der en risiko for det? - Ja, selvfølgelig er der det.
Jeg ved, hvor Eric er. Og jeg skal have ham med op. Er du med?
- Ja! Eric er min bedste ven. - Kom.
Vent lidt, jeg tager med. I videnskabens navn.
Godt, så gør vi det.
- I må ikke gå uden mig. Er I klar? - Ja.
En parallel dimension.
Min rygsæk!
Lamper!
Denne vej.
Det er hovedtrappen. Den fører til Boys rum.
- Hvem er Boy? - Ham, der bestemmer her.
Følg mig, jeg kender vejen.
Vær forsigtige. Der er langt ned.
Brian Stevenson. Et sandt vidunderbarn.
- Hvor hyggeligt at møde dig. - Hvor er Eric?
Og du har taget venner med. Er de mon lige så taktfulde som dig?
Jeg vil have min bror tilbage!
Jamen Brian dog...
Hvad er det nu for en tone? Vi to ligner jo hinanden så meget.
Hvis du bliver, får du lov at træffe dine egne beslutninger.
Og måske over hele denne verden. Med tiden kan du overtage magten.
En lederskikkelse. Ikke dine forældre, ikke dine lærere.
Dig.
Brian... Er det ikke det, du ønsker dig?
Jeg vil have Eric! Nu!
Brian...
hvorfor er du så ond?
Du er et helt unikt individ, Brian.
Dine bedrifter savner modstykke her.
Jeg kan ikke huske, hvornår en af os sidst blev fanget.
- Og endda flere gange. - Ikke mere snak, Kom så med drengen!
- Hvor er han? Jeg vil se ham. - Så lad gå da.
Deltagerne bedes se bag forhæng nummer et.
Brian?
Brian.
Vi laver en aftale.
Jeg vil have din intelligens og charme, ikke din kammerats-
-eller din fjollede kærestes.
Jeg lader dem begge to gå... og også din bror...
- hvis du bliver her som min ven. - Der bliver ingen aftale.
Det må du selv om.
Eric!
Slip ham fri nu! Du får ti sekunder. Ti, ni, otte...
Vær fornuftig. Hvorfor miste fem liv, når du kan få fire?
Om en time er I alle monstre, og så kan vi lege.
Syv, seks...
fem, fire...
- Spræng dem i luften, Brian! - Tre... Slip Eric!
To, en!
Hej. Leder du efter din bror? Vi har ham!
- Nej! - Jeg havde håbet at blive din ven.
- Men du er rigtig tarvelig. - Ja, bare vent og se.
- Slip! - Snik. Før Brian hen på værelset.
Farvel, Brian.
- Brian? Er det dig. - Er Eric her, Todd?
- Niks. - Kiersten.
- Hvad er der sket, Maurice? - Hvad der er sket?
- Ham der var lige ved at ramme mig. - Kender du ham? Han er et monster.
- Det her er Maurice. - Et monster? Jeg har en idé.
Vi kan generere lys med blyanter og en telefon.
- Ja ja, og så er jeg paven. - Det bliver en projektør.
- Færdig. - Du drejer. Brian holder blyanterne.
Så skubber jeg det snavsede vasketøj ind under døren.
- Hurtigere, Todd! - Kom nu, kom nu...
Hurtigere.
- Hurtigere! - Jeg prøver jo.
Todd!
Lys!
Åbn døren.
- Luk os ud, Maurice. - Hvordan åbnes en kombinationslås?
Jeg lavede bare sjov. Se nu at komme i gang.
- Hvor skal du hen? - Jeg skaffer mere lys.
Så går vi.
Fart på. Skynd jer.
Ronnie...
Vi tage dem her.
Nu!
Godnat, Boy!
Alarmen! Vi må op herfra. Eric er her et sted. Kom!
Du kan bare vente dig. Jeg skal bare lige samle mig.
- Led derovre. - Ja.
- Ingenting der. - Brian. Brian.
- Hjælp mig med at åbne kassen. - Den giver sig ikke.
Et håndtag.
Eric!
Kom, lad os komme væk.
Pokkers også!
- Hvor meget tid har vi? - Et minut.
- Kan du klare ham, Coleman? - Nej.
Det ser ud til, at I må blive her!
Ups.
Hvem er han?
Hej, Snik!
Mangler du ild?
Kom, så tager vi hjem.
Snik er død! Ja!
Brian.
- Vent. Sæt jer ned. - Hvad?
Sæt jer ned. Det er...
Det er for sent.
- Hvad mener du? - Vi har dissekeret den sidste frø.
Vi må blive her. Vi er blevet til monstre.
- Det er fint med mig. - Ja...
Men ikke med mig.
Kom med mig.
- Hvor skal du hen? - Vestpå!
Vent, Brian!
Skynd jer!
- Solen er stået op i St. Louis. - Åh nej!
- Phoenix! Hvor ligger Phoenix? - Den vej.
Kom.
- Jeg tror, solen er stået op. - Prøv i Californien.
- Skynd jer! - Nu tager vi hjem.
Sådan, nu skal vi hjem.
Vi skal hjem.
- Kom så. - For sejt, mand.
Kom nu!
Vær forsigtig.
Undskyld, hr.
Tja...
Så er det din tur.
- Jeg ville ønske, jeg kunne blive. - Du ville være en helt her.
- Hvad med min arm? Den blev til tøj. - Tænk ikke på det, det går over igen.
Intet er permanent, så længe man ikke er fanget hernede.
Du må hellere tage tilbage, du skal jo snart giftes.
- Med hvem? - Hende rødtoppen.
Kiersten? Nej, vi er bare venner.
Venner? Ja...
- Det er det, det hele handler om. - Ja.
Det er det vel.
Ved du hvad?
Du er den bedste ven, jeg nogensinde har haft.
Og du er den grimmeste ven, jeg har haft. Du hører hjemme deroppe.
Jeg kommer til at savne dig, Maurice.
Kom nu, Brian. Solen står op. Jeg løber altså ikke til Hawaii.
Vent lidt...
- Nej... - Tag det roligt.
Jeg kan få en ny. Hvordan skulle du ellers kunne huske mig?
Kom så, Brian!
Farvel, Maurice.
Og husk. Hvor der er en seng, er der en mulighed.
Sådan!
Kom så, Brian!
- Hallo? - Mor! Jeg har fundet Eric.
Brian har fundet Eric. Har I det godt? De har det fint.
- Sig, at jeg er her. - Far er her. Vi henter jer.
- Hvor er I? - I Malibu.
- I Massachusetts? Hvor ligger det? - I Californien.
- I Californien? Hvad laver I der? - Det er en lang historie.